MIN BROR BJØRNEN
Dette er en historie fra for lenge siden,
da de store mammutene fremdeles streifet rundt.
Det er historien om meg og mine to brødre.
Da vi tre var unge,
lærte vi at verden var full av magi.
Kilden til denne magien er det stadig skiftende lyset
som danser over himmelen.
Sjamankvinnen i landsbyen vår
sa at disse lysene var sjelen til forgjengerne våre,
og at de kunne endre ting i verden.
Små ting blir store.
Vinter blir til vår.
En ting blir alltid til en annen.
Men den største forandringen jeg så
var min brors.
En gutt som desperat ville bli
en mann.
- Kom dere ned. - Hva?
Ned med dere.
Kenai.
Aldri prøv å melke et reinsdyr.
Nei, nei, ikke. Kom igjen, ikke gjør det.
Hei. Kan dere to kutte ut?
Det er i orden. Snart behandler han meg ikke slik mer.
Å, ja, manndomsseremonien.
Uansett hva åndene sier, vil du alltid være lillebroren vår.
- Vent til jeg får totemet min. - Lillebror.
Jeg ba dere kutte ut.
Jo raskere vi får fisken, jo raskere får vi seremonien.
Kan ikke alle bare komme overens i noen timer? OK, Denahi?
- Hvis du sier det. - OK, Ken...
Hva venter vi på?
Da Jorden var ung Og luften var søt
Og fjellene Kysset himmelen
I det store hinsidige
Med sine mange veier
Levde mennesket Side om side med naturen
I dette villniset Av fare og skjønnhet
Bodde tre brødre Bundet sammen av kjærlighet
Deres hjerter var fulle av glede
Nå ber de om råd
De strekker seg Mot himmelen over
Store ånder til alle som har levd
Ta våre hender og før oss
Fyll våre hjerter og sjeler Med alt det du vet
Vis oss at i dine øyne
Er alle like
Brødre for hverandre Vi forblir i denne verden
Sanne brødre er vi dog
Gi oss visdom Vi kan gi hverandre
Og gi oss styrke Så vi skjønner
At de tingene vi gjør
De valgene vi tar
Gir retning til livets planer
Å se og undre Over alt som er gitt
I en verden Som ikke alltid er slik den virker
Hvert hjørne vi runder
Bare fører til et annet
En reise slutter Men en annen begynner
Store ånder til alle som har levd
Ta våre hender og før oss
Fyll våre hjerter og sjeler Med alt det du vet
Vis oss at i dine øyne
Er alle like
Brødre for hverandre Vi forblir i denne verden
Sanne brødre er vi dog
- Kenai er tilbake. - Kenai.
Kenai, er du glad for å få åndesteinen din i dag?
Det er ikke en stein. Det blir mitt totem.
Jeg får sikkert en sabeltanntiger for heltemot,
eller styrke eller storhet.
- Noe som passer meg. - Hva med en mammut til treskallen din?
- Pass på at du binder opp den kurven. - Ikke vær redd.
Ingen dum bjørn vil nærme seg denne fisken.
Bare bind den opp.
- Hun er tilbake igjen. Tanana. - Kom igjen.
- Kom igjen, Kenai. Vi drar. - Kom igjen.
Tanana har steinen din. Kom igjen.
Store ånder til alle som har levd
Ta våre hender og før oss
Fyll våre hjerter og sjeler Med alt det du vet
Vis oss at i dine øyne
Er alle like
Brødre for hverandre Vi forblir i denne verden
Sanne brødre er vi dog
Brødre allikevel
Nana.
- Hei, Nana. - Hei, skatten.
For en stor jente.
Når alle blir voksne, skal de store åndene vise oss et totem
som vil guide oss gjennom livet.
Noen av oss bruker heltemot som guide.
Andre tålmodighet.
Og noen av oss skjønnhet.
Kenai.
- Er du nervøs? - Opprømt.
Det burde du være. Den er god.
Kenai, jeg har vært på fjellet der lyset berører bakken,
og de store åndene har vist meg ditt totem.
For å bli en mann må dine handlinger guides av én ting.
Ditt totem er
kjærlighet.
- Hva? - Ja, kjærlighet.
Kjærlighetens bjørn?
En kjærlighet som binder og samler alle levende ting.
- Hvem vil bytte? - Det blir ikke noe bytting.
Kenai, kjærlighet er det viktigste av totemer.
Den viser seg på uventede måter.
La kjærlighet vise vei for handlingene dine. Da blir du en mann en gang.
Da skal vi sette ditt merke ved siden av våre forfedres.
Der er han.
Kom bort her, skatten.
- La meg være. - Kenai, vent.
- Unnskyld. - Hva?
Totemet ditt er supert.
- Synes du? - Ja. Og jeg laget noe til deg.
Ja vel?
Når du hopper rundt og elsker alle nå,
vil du lukte så søtt.
Er det ikke fint? I stedet for å slåss gir de hverandre blomster.
Er det ikke nydelig? Han er i kontakt med totemet sitt allerede.
Hei, hundeånde. Ta deg av fiskene.
Klart det. Kenai elsker meg, elsker meg ikke.
- Kenai. - En dag skal jeg bare...
- Han er slik en... - Hei, treskalle.
Selv om totemet hans er visdom, betyr ikke det at han er vis.
- Se på ham. - Kenai elsker meg, elsker meg ikke.
- Hei, Denahi. - Å, hei.
Kom igjen.
Ja, åndene har gjort feil med begge våre totemer.
Jeg følte det også slik da Tanana ga meg mitt.
- Slutt å tulle. - Jeg mener det.
Jeg sa "Rettlederens ørn? Hva skal det bety?"
Men nå som jeg er eldre vet jeg at det dreier seg om å være leder
og å holde øye med dere to.
Jeg vil bare få håndavtrykket mitt på veggen.
Vær tålmodig, Kenai. Når du lever etter totemet, får du det.
- Er det sant? - Garantert.
Men kom igjen, kjærlighetens bjørn?
En bjørn elsker da ikke noen.
De tenker ikke. De føler ikke. De...
- De er tyver. - Du bandt det vel ikke opp?
- Du burde fått totemet for kortinger. - Kutt ut.
- Vi får bare lage en ny kurv. - Vi?
Nei da. Det tok meg to uker å lage den kurven.
Få skatten til å gjøre det. Det er alltid han som ødelegger.
- Typisk Kenai. - Greit, jeg skal hente kurven din.
Kenai, vent.
Hva?
Kenai.
- Hvor ble han av? - Har vi flaks, er han langt borte.
Kenai.
- Kenai. - Sitka, nei. Du må komme deg ut.
- Hva? - Bjørnen er bak deg.
Kom igjen, bjørn. Her borte.
Kom igjen, bjørn, denne veien.
Denahi.
- Vent. - Dra.
Sitka.
Kom igjen.
Sitka.
Sitka, hvor er du?
Kenai.
Nei.
Sitka.
Denahi, la oss finne ham.
Sitka.
Sitka, hvor er du?
- Er du klar? - Til hva?
Til å gå etter bjørnen.
Jeg vet hva du føler, men det er galt å drepe den bjørnen!
Broren vår er død på grunn av det uhyret.
Jeg klandrer ikke bjørnen, Kenai.
- Jeg skjønner. - Å drepe den gjør deg ikke til mann.
Nå prøver du å være vis.
Jeg prøver å følge mitt totem. Kan ikke du det også?
Tror du kjærlighet har noe med å være mann å gjøre?
En mann ville ikke sittet her uten å gjøre noe.
Kenai. Ikke gjør åndene sinte.
Åndene. Takk for visdommen din.
Jeg må stanse ham.
Du gikk for fort, Sitka.
Brødrene dine trenger rettledning.
Kenai.
Sitka.
Nei.
Jeg klandrer ikke bjørnen, Kenai.
En mann ville ikke sittet her uten å gjøre noe.
Så, Kenai, du har sluttet deg til de levende.
Det er litt av en pukkel du har.
Det må ha vært litt av en tur ned strykene.
Tanana?
Nana, du vil ikke tro dette.
Jeg var på toppen av en stein og plutselig...
Kenai, skatt.
Jeg snakker ikke bjørnespråket.
Nei.
Greit. Kan du roe deg ned?
Kenai.
Dette vil ikke fungere.
Kenai, hør her. Sitka gjorde dette.
Rart. Ånder pleier ikke å gjøre slike endringer.
Milde måne.
Sitka må ha planlagt noe stort for deg.
Du skal få et nytt perspektiv på ting.
Ser du svart-hvitt eller i farge?
Hei. Hør på meg. Du har selv rotet deg opp i dette.
Hvis du vil forandre deg, så ta det opp med din brors ånd.
Du vil finne ham der lysene rører fjellet.
Han vil hjelpe deg å rette opp det du har gjort galt.
Men jeg har ikke gjort noe galt.
Tanana?
Vent! Jeg har ikke gjort noe galt.
- Jeg kan ikke veien engang. - Hva skjedde med dem?
De var her for et øyeblikk siden, og nå er de borte.
Ja, det er ganske rart.
Så du sier at du ikke spiste dem og at du ikke aner hvor de er?
Hei, du. Du snakket.
Gå unna sakte.
- Hvordan gjorde du det? - Jeg visste du hadde dem.
Er vi fremme ennå?
Ikke få meg til å snu denne formasjonen.
Vent. Kom tilbake. Jeg prøver å finne frem til der lysene...
- Hvorfor egger han seg opp? - Kanskje han fikk gåsehud.
Han ser hit. La oss stikke denne veien.
- Nei, denne veien. - Takk skal du ha.
- Bare hold deg i ro og... - Hei, dere to.
- Gå ned. - Jeg tror han har sett oss. Hva nå?
- Lat som vi ikke er her. - Vi er ikke her.
- Hva er det du gjør? - Du ba oss...
- Ikke si noe. - OK.
- Jeg sa "Ikke si noe". - Unnskyld meg.
- Ikke spis oss. - Du vil ikke like oss, vi smaker vilt.
Spise den med høvhjernen!
- Kongleånde. - Sprø hale.
- Greinbein. - Nesegrev.
- Unnskyld. - Du gikk for langt der.
- Unnskyld. - Folkens.
- Dine er større enn mine. - Jeg skal ikke spise noen.
- Det er anstendig av deg. - Jeg heter Rusk.
- Dette er broren min Tral. - Hvordan går det, bjørn?
- Ikke kall meg det. - Beklager...
- Herr Bjørn? - Jeg er ikke bjørn, jeg hater dem.
- Da er du en stor bever. - Skal være sikkert.
Vet dere hvor lysene rører bakken?
Nei. Beklager bjørn. Bever.
Jeg er ingen bever. Jeg er en bjørn... Nei, jeg er ingen bjørn.
- Jeg er en mann. - Unnskyld meg.
Jeg ble forvandlet til en bjørn.
Magisk. Jeg ble hevet opp i himmelen av broren min.
- Galning. - Prosit.
Nei. Galning.
- Går det bra? - Nei. Den bjørnen. Der borte.
- Han er gal. - Jeg er ikke gal.
- Hvem sa det? Vi skjønner. - Gjør dere?
Ja. Vi er ikke elger heller.
- Er vi ikke? - Nei.
Vi er... mer som ekorn.
Ja vel. Supert.
Han er faktisk ekornet. Jeg er mer en renraset jerv.
Se på disse hjørnetennene.
Gi ham litt plass.
Hvorfor snakker jeg med to dumme elger?
- Vi er ekorn. - Jerver.
Jeg finner det selv.
- Jeg ville ikke gått i den retningen. - Hvorfor ikke?
Vel, det er en grunn.
- Du tok det opp. - Jeg prøver å...
- Tenker du på det ennå? - Nei, men det gjør meg gal.
Hei. Er kysten klar?
- Hva? - Er det noen jegere rundt?
- Nei. - Bra.
Hvordan går det? Så du ikke fella?
Jeg så den milevis unna. Du må være ganske flau.
Ikke vær redd.
Jeg skal ikke si det til noen.
- Hva? - Du må ned. La meg hjelpe.
Vent.
- Stå stille. - Bare... Stans.
Hvis du bare...
- Stans. - Det nytter ikke.
Du kommer bare ned hvis du gnager av deg foten.
Jeg trenger ingen dum bjørns hjelp. Jeg trenger bare pinnen.
- OK, her. - Nei, jeg gjør det selv.
Legg den tilbake. Nei, der du fant den.
Til venstre. Ved den lille steinen.
- Her? - Ja.
OK.
Herregud, det treet er sterkt.
Jeg likte å klatre i trær da jeg var liten. Alle slags trær.
Jeg klatret i furuer, eiketrær, sedertrær, lønn, bjørketrær, piletrær...
Jeg fikk tårer i øynene og sår hals.
Fra da av ble jeg mer forsiktig med hva jeg slikker på.
Ser du? Det handler om å bruke hodet.
Det var morsomt. Gjør det igjen.
- Har du noe sted å gå? - Ja, på lakseturen.
Hva med dette? Jeg får deg ned så vi kan gå sammen.
- Avtale? - Ja, OK, greit.
Hvis du magisk kan få meg ned, blir jeg med deg til dette...
- Lakseløpet. - Samma. Men hvis du ikke kan...
Snur du deg, går din vei og kommer aldri tilbake.
- Sverger du? - Ja.
- Sverge-berge? - Ja, sverge-berge.
Men dette er en menneskelig felle, og du er bare en dum liten bjørn.
Så du vil aldri klare å...
OK, vi får reise om dagen og sove om natten.
Jeg legger meg en time etter solnedgang...
Løp.
Ja, bra å være kvitt deg.
Denahi.
Denahi, du fant meg.
Du aner ikke hva slags mareritt dette har vært.
Denahi? Det er meg. Kenai.
Er han borte? Jeg tror han skulle...
Hallo. Jeg får ikke puste.
- Hvorfor jakter han på meg? - Det er det de gjør.
- Det ligner ham ikke. - Flaks for ham at han ikke fant oss.
For i kamp klikker det for meg, og jeg blir en rasende ball med brun pels.
Jeg mener ikke å skryte, men jeg har grepa inne.
Ja vel?
Dette første kaller jeg "sløyeren".
Og dette kaller jeg "flygende pelsball".
- Han kommer tilbake. - Hvor da?
Typisk.
Ja, neste gang vi støter på den jegeren...
Det er ikke noe "vi". Jeg tar deg ikke til lakseturen.
Hva? Men du sverge-berget.
Ja, men ting endrer seg.
Vi ses, småen.
Vent...
Sannheten er at jeg ble atskilt fra moren min.
Og nå med jegeren her...
- Jeg har mine egne problemer. - Kom igjen. Vær så snill.
Kan vi ikke dra sammen? Det er mange bjørner og tonnevis av fisk.
Hver natt så vi lysene røre fjellet. I fjor...
- Hva sa du? - Masse bjørner og fisk.
Vet du hvor lysene rører bakken?
Like ved lakseturen.
- Du tuller. - Nei, det er vegg i vegg.
Jeg skal vise deg. Det blir supert.
Jeg skal hjelpe deg ut av alle feller du havner i.
Jeg skal ikke gå i noen flere
- feller. - Kom igjen. Hva sier du?
Er du sikker på at du tar meg dit lysene rører bakken?
Ja, ikke noe problem.
- Hvis du sinker meg... - Det skal jeg ikke.
Greit, vi drar i morgen tidlig.
Og hold kosebjørnsakene på et minimum, OK, småen?
Jeg heter ikke "småen". Jeg heter Koda.
Hva heter du?
- God dag. - Hvordan går det?
Supert. Vi vil få mye gjort i dag. Vil du sette i gang?
- Ja. Gi meg et øyeblikk. - OK.
- Hjelp meg å løse dette. - Greit.
- Er du klar nå? - Nesten.
Jeg vil bare ta "hund vender fremover".
- Kom igjen. - Greit. OK.
Sett i gang.
Dette er et pent område.
Ikke nærm deg det. Det er noe som har gått her.
Tynn. Feit.
Jeg har et fjell å gå til. Kom igjen, småen.
Jeg har sagt før at jeg heter Koda.
Si det med meg. Koda.
Er du sikker på at ikke moren din gikk fra deg, Koda?
- Rusk. - Gå, jeg spiser greiner.
- Rusk. - Du ødelegger konsentrasjonen min.
Vi burde begynne å løpe nå.
Jeg kan ikke, jeg fordøyer maten. Jeg får krampe.
- Han er etter oss. - Kom igjen, lillebror.
Krampe.
Hvis du vil vite hvordan mamma og jeg ble atskilt...
Jeg sparte historien til lakseturen, men jeg skal fortelle det.
Det var den 5. eller 6. kaldeste dagen i mitt liv.
- Høres bra ut. Spar den. - Synes du?
Ja. Til vennene dine.
Jeg har en annen historie.
- Hva med å droppe praten? - OK.
- Da synger jeg. - Nei.
Si til alle at jeg er på vei
Kan du slutte?
Nye venner og nye steder å se
Slutt å synge.
Ja, jeg er på vei
Og det er ikke noe sted Jeg heller vil være
Si til alle at jeg er på vei
Og at jeg nyter hvert skritt
Under solens stråler Ja, jeg er på vei
Jeg kan ikke slutte å smile
For det er intet som å se Hverandre igjen
Uansett hva avstanden er.
Og historiene vi forteller Vil få deg til å smile
Det løfter mitt hjerte
Så si til alle at jeg er på vei
Nye venner og nye steder å se
Å sove under stjernene Hvem kunne bedt om mer?
Mens månen passer på meg
Verken snøen eller regnet Kan få meg til å skifte mening
Solen vil komme frem Vent og se
Og følelsen av vinden I ansiktet ditt
Kan løfte mitt hjerte
Det er ikke noe sted jeg heller vil være
For jeg er på vei nå
Ordentlig
Nå er jeg på vei
Hei, vent.
- Hvordan går det, bjørnegutt? - En liten bjørn.
Jeg visste ikke at du hadde en lillebror. Han er søt.
- Han er faktisk... - Det var en jeger etter oss.
Vi tenkte vi kanskje kunne holde sammen med dere.
- Bare holde sammen. - Ja, det ville vært gøy.
- Hvis jegeren halte innpå... - Du ville du spist ham.
- Det er det vi tenkte. - Han forsvant på isbreen.
Så tror du han vil følge etter dem?
- De er ganske søte. - Jeg har en idé.
OK, dette er merkelig.
- Jeg kjører. - Når får jeg prøve?
Det er ikke så lett som det ser ut. Se på det jeg gjør.
La oss få et baksete. Jeg ser ut som et slakt.
Si til alle at jeg er på vei
Kom igjen.
Og jeg gleder meg til å komme dit
Blå himmel fremad Ja, jeg er på vei
Kun en god tid å dele
Si til alle at jeg er på vei
Og jeg gleder meg til å komme hjem
Under solens stråler Ja, jeg er på vei
Med bare gode tider å vise
Jeg er på vei
Ja, jeg er på vei
Vakkert, hva?
OK, slik husker jeg den. Snøen er hvit, det er bra.
Gul eller grønn, det er forurensa.
Det lærte jeg av erfaring.
I fjor til lakseløpet utfordret min venn Buckey meg.
Men jeg hadde hørt om en bjørneunge som satte tungen fast på et isfjell.
Så begynte han å flyte bort.
For redde ham måtte de rive ut tungen hans,
så nå måtte han lespe hele tiden slik...
Slutter du å prate noen gang?
Se. Det er nattregnbuen.
- Du kan se åndene herfra. - Kjenner du til de store åndene?
Ja, bestemor og bestefar er der oppe.
Mamma sier at åndene gjør alle de magiske endringene i verden.
Som å få bladene til å skifte farge, månens fasonger,
- eller at rumpetroll blir til frosker. - Ja, jeg skjønner.
Kanskje de bare kan la ting være til en forandring.
- Hva mener du med det? - Broren min er en ånd.
Var det ikke for ham...
ville jeg ikke vært her.
Har du en bror der oppe?
- Hva skjedde med ham? - Hav ble drept av en b...
Av et uhyre.
Hva het broren din?
Sitka.
Takk, Sitka. Var det ikke for deg, ville jeg aldri ha truffet Kenai.
Jeg har alltid ønsket meg en bror.
Vil du leke "jeg ser"?
- OK, jeg begynner. - OK.
Jeg ser noe grønt.
Tre? Min tur?
- Ja. - OK, jeg ser noe høyt.
- Tre. - OK.
Jeg ser noe med bark.
Tre?
OK, jeg ser noe...
- En vertikal tømmerstokk. - Tre.
- Jeg ser noe... - Tre.
- Min tur. - Tre.
- Nei, jeg... - Det teller.
- Jeg sa ikke jeg så noe. - Det teller.
OK. Tre.
La oss leke noe annet.
Koda. Kom igjen.
- Koda, våkne opp. - To måneder igjen, mamma.
Hvor er vi?
Hvilken vei?
- Jeg tror det er den veien. - Tror du eller vet du?
Den veien?
Hvorfor ble jeg ikke en due på vei hjem?
- Kom igjen. - Det var din idé å ri på mammuter.
Takk for turen. Vi ses.
Jeg har vært mer på bærtur enn dette før.
- I fjor sommer med Buckey... - Ikke flere historier.
Jeg blåser i hvordan du og Binkey fant verdens største kongle.
Han heter for det første Buckey, ikke Binkey.
Videre var det ingen kongle, men en nøtt.
Og den var enorm. Større enn treskallen din.
Vår store vokterbjørn drar.
Vi får følge etter ham. Kom igjen.
- Kan du svinge beinet... - Jeg kommer ikke av.
Ikke jeg heller. Dere...
Vi får bare komme etter.
- Var det en god tur? - Super.
Jeg tenkte det passet bra hvis jeg kjørte nå.
Bare slapp av og nyt turen.
Ja. OK.
Jeg er lei for at vi er på villstrå, OK?
- Selv om det er din skyld. - Min skyld?
Nå holder det.
Var det ikke for meg, ville du hengt opp ned.
Heller det enn å være med deg og den plaprende smella di.
"Jeg har gått meg vill og finner ikke mamma. Kan du ta meg til lakseløpet?"
- Kan du ikke bare bli voksen? - Greit. Jeg drar alene.
- Greit. Gå. - Greit.
Greit.
Koda?
De uhyrene er skumle.
Spesielt de med pinner.
Kom igjen, vi drar.
Gjenkjenner du noe ennå?
Eller kanskje du ikke kan se på grunn av treskallen min?
Synes du virkelig jeg er en treskalle?
Hvis du bøyde skuldrene litt, ville den ikke virket så stor.
Mener du slik? Eller slik?
Hva med dette?
Milde, den var bra.
Kanskje de kan gi oss anvisninger.
- Det klarner bihulene. - Det gjør det.
Slå meg igjen. Hun ser.
- Hei, søta. - Ja, hun ser på meg.
- Hei, baby. - Kom igjen, ditt fjols.
Har du gått fra vettet? Hun ser på meg.
Akkurat som hun ser på deg? Gi deg.
Unnskyld meg, frøken. Tiden er inne.
Skal vi begynne? Det skal bli.
- Hornene opp. - Vent litt.
- Unnskyld meg. - Hva vil du?
- Hva er det? - Et øyeblikk, bjørn.
Hold kjeft.
Nei, du kan holde kjeft.
Kan du holde kjeft?
Bare hold kjeft.
De har fått hornene for hardt skrudd på.
Vent nå litt.
- Jeg er kjent her. - Er du?
Ja. Lakseløpet er ikke langt unna.
Vi må bare over her.
Hva?
Er du sikker på at du vet hvor du går?
Ja, følg meg.
Koda?
Hvor er du?
- Ikke gjør det. - Skremte jeg deg?
Man kan bli skremt eller overrasket.
Og du ble begge deler.
Godt forsøk. Du har litt spytt der.
- Kenai. - Du lurer meg ikke denne gang.
Nei, pass på.
Nei.
Kom igjen.
Kenai.
Kenai, hvor er du?
Venstre.
Nei, den andre til venstre.
Kenai.
Nei.
Hvorfor hater de oss, Kenai?
- Fordi vi er bjørner. - Og så?
Du vet hvordan de er. De er mordere.
Hvem er det egentlig som er morderne?
- Bjørnene. - Hva? Hvilke bjørner?
Ingen av oss er slik.
Tydeligvis ikke alle bjørner. Du er OK.
De fleste bjørner ser etter unnskyldninger for å angripe mennesker.
Men, Kenai, han angrep oss.
Du er bare en unge. Du vil skjønne når du er eldre.
Fisk.
Vi klarte det. Vi er framme. Kom igjen.
Hva? Koda.
- Fisk. - Kom deg unna meg.
Kom deg unna meg.
Du roter opp vannet.
Ja, prøv å ikke skremme bort fisken.
- Rugg. - Hei, Koda. Kom hit.
Se på deg.
- Har du sett mamma ennå? - Det har jeg faktisk ikke.
- Jeg og vennen min Kenai kom først. - Er han med deg?
Hei.
Jeg har aldri sett deg her før.
- Hvor kommer du fra? - Jeg...
Ser du? Der er fjellet, slik jeg lovet.
Lysene rører ved toppen hver natt.
Det er vanskeligere å komme opp dit enn å ri på mammutene.
- Mammutene? - Tuller du?
- Det er merkelig. - Han gjør mange rare saker.
Han drikker vann med et blad. Han kvesser ikke klørne på trær.
- Han har aldri vært i dvale... - Koda.
Kan jeg snakke med deg litt?
Unnskyld oss.
Han er ganske skvetten, hva?
OK. Koda, jeg...
- Jeg må komme meg av sted. - Når du kommer tilbake...
Jeg... kommer ikke tilbake.
Hva? Hvorfor ikke?
Fordi... Det er vanskelig å...
- Drar du? - Nei.
Jeg mener ja.
Det er bare det at jeg...
- Jeg hører ikke hjemme her. - Hører ikke hjemme?
Alle bjørner hører hjemme her. Kom igjen, kompis.
Alle er inviterte Dette er slik vi lever
Alle er her for hverandre
Glade for å gi
Vi deler alt vi har
Og alle bryr seg
Så kom igjen
Velkommen til familietiden vår
Velkommen til brødretiden vår
Vi er glade for å ta og gi Til vennene vi får
Det er ikke noe vi ikke vil gjøre
Velkommen til familietiden vår
Velkommen til vår lykketid
Dette er vår festival Det vet du best av alt
Vi er her for å dele alt
Det er et bånd mellom oss Ingen kan forklare
Det er en feiring av livet
Og å se venner igjen
Jeg stiller opp for deg
Jeg vet du vil stille opp for meg
- Så kom igjen - Velkommen til familietiden vår
Velkommen til brødretiden vår
Dette er vår festival Det vet du best av alt
Vi er her for å dele alt
Husk at kjærligheten forsvant en gang
Noen i ditt hjerte
Fant kjærligheten Og planla en fremtid
Fortalte historier og lo med venner
Fine øyeblikk du alltid vil huske
Dette må være Det vakreste
Det vakreste stedet Jeg har vært
Det ligner ikke noe Jeg har sett før
Når jeg husker hvor langt jeg har kommet Kan jeg ikke tro det
Men jeg ser det
Og så ser jeg en familie
Jeg ser hvordan vi var
- Kom igjen - Velkommen til familietiden vår
Velkommen til brødretiden vår
Vi er glade for å ta og gi Til vennene vi får
Det er ikke noe vi ikke vil gjøre
Velkommen til familietiden vår
Velkommen til vår lykketid
Dette er vår festival Det vet du best av alt
Dere er her for å dele alt
Vi er her for å dele alt
OK, slå dere til ro, alle sammen.
Ikke kast fiskebeina der. Noen kan få dem i vrangstrupen.
OK, jeg går først.
OK, det mest interessante som skjedde meg i år...
Jeg vet det. Hør på dette.
Det var da jeg slo ned treet som sperret utsikten fra hulen min.
Nå har jeg en familie med jordekorn boende hos meg.
Ja. OK, la meg se noen poter i lufta.
- Hvem blir nestemann? Kom. - Rugg. Jeg har en.
Se her. Har deg.
I år mistet jeg mannen min Edgar.
Slutt å si til alle at jeg er død.
Noen ganger kan jeg fremdeles høre stemmen hans.
Jeg tar den neste.
Ja.
- Jeg tar den, jeg... - Det er vel vår tur.
I år møtte jeg den nydeligste...
Nei, du er nydelig.
- Du er nydeligere. - Skaff dere en hule.
Om bare Edgar levde.
Som jeg sa, er jeg rett her.
- Jeg elsker deg, søtnos. - Dette må være det.
- Din tur, Koda. - Du må fortelle det, Kenai.
- Hva? - Du tok den, så du forteller.
Lekte du ikke denne leken som unge?
Kom igjen, Keno.
OK!
- Vil dere vite hva jeg gjorde i år? - Ja.
Jeg dro på den lengste, tøffeste reisen jeg har vært på
med den største pesten og plagen jeg har møtt noen gang.
Hva venter du fra en lillebror?
OK, kompis, det er din tur.
- La oss høre det, Koda. - OK, vi er i gang.
I år så jeg moren min i et slag om liv eller død
i en kamp mot skogens mest illsinte dyr.
- Hvem er nestemann? - Hva?
Vent. Jeg tror alle vil høre resten av den, Koda.
Jeg tenkte du ville si det. La oss se.
Det var nok den 5. eller 6. kaldeste dagen i mitt liv.
Jeg og mamma spiste fisk og hadde det gøy.
Plutselig dytter hun meg i buskene og ber meg være stille.
Hun sa "Jeg lukter noe". Så jeg begynte å sniffe.
Det var noe i skogen som løp mot oss
og kom nærmere og nærmere.
Og ut fra trærne hopper det en jeger.
Og nå har ikke mamma noe sted å gå.
Uhyret har henne med ryggen mot en enorm isbre.
Uhyret angriper. Men mamma er for rask for ham.
Og før han kan gjøre det igjen, reiser hun seg og skriker "gå bort".
- Kenai. - Så lukter mamma flere av dem.
Det er en hel flokk etter oss.
Sitka, nei. Bjørnen. Bak deg.
Hun løper for å stanse dem før de tar meg.
De er rundt henne og stikker i henne.
- Sitka. - Hele saken datt av.
Det var is overalt.
Hun kunne ikke holde pusten lenger, og pang.
Hun hopper ut av vannet. Jeg har aldri vært så redd.
- Jeg går etter bjørnen. - Sitka ville ikke ønsket det.
Sitka er ikke her på grunn av det uhyret.
Falt av en isbre. Jeg har aldri sett noe lignende.
Kan du tenke deg?
Kenai. Hva er i veien, Kenai?
- Koda. Hva skjedde videre? - Gikk det bra med henne?
Hei, Kenai, hva er galt?
- Hvor skal du? - Hun kom seg opp av vannet.
Men det er slik vi ble atskilt. Rett etter det traff jeg Kenai.
Kenai?
Skremte deg igjen, hva?
- Ja. - Hvor har du vært?
Mamma sier man må legge seg når man har spist for mye fisk.
Koda.
Det er noe jeg...
Du vet den historien du fortalte i går?
- Ja. - Jeg har en historie å fortelle deg.
Ja vel? Hva handler den om?
Den handler om en mann.
Og om en bjørn.
Men mest av alt om et uhyre.
Et uhyre som gjorde noe så ille...
Overalt sårer jeg noen
Men jeg kan ikke si noe For å endre det jeg har gjort
Jeg skal gjøre alt i min makt
Jeg skal gi alt jeg har
Men den stien jeg søker Er gjemt for meg nå
Jeg gjorde noe veldig galt.
Jeg sviktet deg, bjørnebror
Jeg liker ikke denne historien.
Du stolte på meg og trodde på meg Og jeg sviktet deg
Moren din kommer ikke.
Av alle ting jeg skjulte for deg
Kan jeg ikke skjule skammen
Og jeg ber om at noen
Noen kommer For å ta bort smerten
Det er ingen utvei
Fra dette mørke sted
Nei, ingen fremtid
Jeg vet jeg ikke kan bli fri
Men jeg ser ingen annen måte
Og orker ingen ny dag
Koda?
Koda, jeg skulle ønske jeg kunne...
Hvis det var en måte...
Jeg ville gitt alt hvis...
Hvis jeg bare kunne...
Jeg er lei meg, Koda.
Jeg er så lei meg.
Jeg er lei meg, Kenai.
Jeg vet ikke hva jeg gjør lenger.
Jeg trenger hjelp.
Sitka.
Jeg er lei meg.
Hvis jeg kjørte, ville ikke dette ha skjedd.
- Du lar meg aldri gjøre noe. - Kutt ut. Jeg sa unnskyld.
Jeg kan ikke tro du drepte en mammut.
- Fjellet kom fra intet. - Jeg godtar ikke unnskyldningen.
- Det var i blindsonen. - Se, der er den lille ungen.
- Det er noe som plager ham. - Hva er i veien, småen?
Ikke noe. Det går bra.
Bra. Hvor var vi? Ja. Du er en stor, ego, vågal steppedanser.
- Hva? - Jeg er drittlei.
- Fra nå av er han den nye broren min. - Det kan du ikke gjøre.
Du er erstattet av min kjære bror... Hva het du igjen?
Jeg vil ikke ha flere brødre.
- Han har fått nok av deg også. - Jeg lover å forandre meg.
Det vil du ikke. Det betyr ikke noe for deg å være bror.
- Selvsagt gjør det det. - Som hva da?
Da høvene dine frøs fast i dammen?
- Hvem satt med deg hele vinteren? - Du.
Hvem viste deg hvor det var godt å gresse?
De myke stråene dekket av dugg.
Hvem tror du gjorde det?
Fordi jeg...
For jeg elsker dugg.
Unnskyld meg? Jeg tror ikke jeg hørte hva du sa.
Jeg sa "For jeg elsker dugg".
For jeg elsker dugg også.
Jeg kan endre meg.
- Gå din vei. - Gi deg, jeg kan endre meg.
- Gå din vei, ikke rør meg. - Jeg kan endre meg.
Hei. Nei.
Ikke der, det er stedet.
Vi ser deg senere, lille bjørn.
Ja, god dag. Vet du hva vi trenger?
Noe deilig bygg og malteseng...
Det liker jeg.
Sitka. Sitka, er du der?
Vær så snill, Sitka.
Jeg vet ikke hva annet jeg kan gjøre.
Sitka.
Denahi.
Sitka, skift meg tilbake fort.
Hvor er du, Sitka?
Denahi.
Denahi, vær så snill.
Koda.
Nei.
La ham være.
Koda.
Kenai?
Sitka?
Koda, ikke vær redd. Det er meg.
Han trenger meg.
Han så bedre ut som bjørn.
Men, Denahi...
Det er i orden, Kenai.
Uansett hva du velger, vil du alltid være lillebroren min.
Sa jeg lille?
Kenai.
Broren min Kenai gikk for å leve med Koda og de andre bjørnene.
Han viste meg at kjærligheten er veldig mektig.
Mens jeg fortalte vårt folk om visdommen i hans historie.
Historien om gutten som ble mann
ved å bli en bjørn.
Store ånder til alle som har levd
Ta våre hender og før oss
Fyll våre hjerter og sjeler Med alt du kjenner
Vis oss at i dine øyne
Er alle like
Brødre for hverandre Vi forblir i denne verden
Sanne brødre er vi dog
Brødre allikevel
Hva gjør du her, lille bjørn?
Jeg øver inn bevegelsene mine. Vil du se en?
Ja. Dette bør være bra.
Hør her. Jeg var en mann som ble til en bjørn.
Ikke noen bever. Mann til bjørn. Slik var det.
Ja, og før det var du kanskje geit?
- Hva med vannbøffel? - Nei, han er kanin.
Se på ørene og de pelskledde føttene. Se opp for kaninen.
Aldri.
Pust dypt inn, alle sammen.
Og pust ut
og hyll solen.
Nei, hold kjeft.
Nei, du kan holde kjeft.
- Hvordan går det, Koda? - Ganske bra.
Det er ting I livet du kan lære
Med tiden vil du se
For et sted der ute Står alt og venter
Hvis du fortsetter å tro
Så ikke røm eller gjem deg Det skal gå bra
Du vil se, stol på meg At jeg passer deg
Se gjennom øynene mine
Det er et bedre sted Der ute
Se gjennom øynene mine
Alt forandrer seg
Du vil bli overrasket over det du finner
Det er et bedre sted
Hvis du ser gjennom øynene mine
Det vil være tider på denne reisen
Når du kun ser mørke
Der ute et sted Vil dagslyset finne deg
Hvis du fortsetter å tro
Så ikke røm eller gjem deg Det skal gå bra
Du vil se, stol på meg At jeg passer deg
Se gjennom øynene mine
Det er et bedre sted Der ute
Se gjennom øynene mine
Alt forandrer seg
Du vil bli overrasket over det du finner
Se gjennom øynene mine
Alle tingene du kan endre
Det er en mening med alt
Og du vil finne det du trenger
Det er så mye å skjønne
Se gjennom øynene mine
Det er et bedre sted Der ute
Bare se gjennom øynene mine
Alt forandrer seg Du vil bli overrasket over det du finner
Se gjennom øynene mine
Alt forandrer seg Du vil bli overrasket over det du finner
Det er et bedre sted Hvis du ser gjennom øynene mine
Du vet det er et bedre sted Se gjennom øynene mine
Hvis du ser gjennom øynene mine
Se gjennom øynene mine
Jeg vet det er vanskelig Men du fant en måte
Å se i ditt eget hjerte Og tilgi meg
Du har gitt meg styrken til å se
Der reisen min slutter
Har du gitt meg Styrken til å fortsette
Jeg ser stien fra dette mørke sted
Jeg ser fremtiden min
Din tilgivelse har frigitt meg
Og jeg kan se en ny dag gry
Jeg kan se en ny dag gry
Jeg ser veien
Jeg ser fremtiden min
Jeg ser veien fra dette mørke sted
Jeg ser fremtiden min
Ifølge alle føderale og statlige lover om dyreverdenen,
ble ingen fisker skadet under innspillingen av denne filmen.
Nei! Han vil spise meg!
Kutt. Kutt.
Kan noen hjelpe meg?